Mr. Sloane,-
-välkommen till Monte Inferno-klostret.
Tack.
Vi ber om ursäkt för våra försiktighetsåtgärder.
Självklart.
Är det jaktsäsong?
Följ med. Fader Kampinski väntar.
- Mr. Sloane. - Fader Kampinski.
Tack för ni går med på att mötas.
Vad kan jag göra för er, Mr. Sloane?
Vårt institut arbetar för att motverka terrorism.
Vi har, självfallet, hört talas om det arbete ni utför här,-
-och ville därför möjligtvis...
Våra bin är inte till salu.
Det är klart att de inte är.
Det vi vill åt är er... kunskap,-
-inte era insikter.
Jag förstår att ni lyckats avla bort aggressionen ur dem.
Det stämmer inte riktigt.
Aggressionen finns kvar.
Men inte behovet av den, tack och lov.
Följd med, Mr. Sloane. Jag ska visa er.
I själva verket, har dessa bin ett oerhört giftigt stick.
Det är dock väldigt svårt att reta upp dem.
De har valt produktivitet istället för aggression, som ändå bara distraherar.
Därför kan vi arbeta omkring bikuporna-
-utan att bära de vanliga skyddskläderna.
Anmärkningsvärt.
Det finns så mycket att lära från dessa vackra varelser.
Fascinerande.
De genomsyras av en slags elegans,-
-till skillnad från så många människor.
Och ni har uppnått samma elegans? Hur då?
Här på Monte Inferno,-
-är vi hängivna till-
-bandet mellan förmodade motsatser,-
-som att människan och vetenskapen, Gud och hans mirakel-
-samverkar för allas förtjänst.
Tänk er.
Med den rätta gentekniken,-
-kosttillskott, beteendeförändringar, så-
Kunde man skapa en ny art.
Oh, nej. Inte alls min son. Endast ett bättre bi.
Ett som bättre överensstämmer med Guds storslagna ritning.
Vi kan till och med kontrollera deras kroppstemperatur,-
-så att de arbetar hårdare, längre, mer samordnat,-
-allt för den gemensamma nyttan.
Enastående. Paphiopedilum khan.
Den mest sällsynta av orkidéer, allmänt ansedd som utdöd.
Inte riktigt. En närbesläktad art.
Nej. Det här är den äkta varan.
Den fördes hit till Italien från Kina av Marco Polo år 1269,-
-som en gåva från Kublai Khan.
Vad är det ni vill?
Om ni tillåter,-
-så skulle jag vilja spendera lite tid här,-
-undersöka era historiska dokument,-
-och ta ett prov av er orkidé.
Et prov? Ha, ha, ha.
För 50 miljoner dollar, omedelbart överförda till ert konto på Vanuatu och Samoa.
Ja, det stämmer, jag har ett litet sparkapital för säkerhets skull.
Men egentligen så är jag inte intresserad av pengar.
Jag är en Guds man, ingen köpman.
Enligt mina erfarenheter, fader,-
-så utesluter det ena inte det andra.
Jag är ber om ursäkt för att ni rest så långt, förgäves.
Nej.
Det är jag som ska be om ursäkt.
Jag kommer tillbaka.
Plan "B".
Snälla... Hjälp mig.
Självklart.
Motgift.
Tillräckligt mycket för att ni kanske ska överleva.
Men först - Rambaldis orkidéformel-
-som ni använde på era bin.
Dra åt helvete.
Efter er.
Håll upp båda armarna.
Ja, jag vet, jag vet. Du säger det varje dag.
Man behandlas som en idiot.
Håll upp armarna pappa. Det är för ditt eget bästa.
Enligt Dr. Liddell måste du genomgå behandlingen fullt ut för att bli helt återställd.
Jag har inte tackat dig för att du-
-hjälpte till att hitta Liddell.
Det behöver du inte.
Det där lilla skådespelet,-
-där du låtsades vara din mor - vems idé var det?
Sloanes.
Du befann dig tillbaka i 1981. Du hallucinerade.
Det var det enda sättet vi kunde få dig att avslöja var Liddell fanns.
Du berättade det för henne, pappa.
Du berättade för mamma att du var en CIA-agent.
Du bröt mot reglerna.
Det var så hon kunde stjäla hemligheter.
Jag tar ner de här nu.
Du sa också att du funderade på att säga upp dig från CIA.
Visst skulle du gjort det, pappa, om hon inte hade försvunnit?
Jag gillade inte att vara borta hela tiden...-
-att inte få vara en del av ditt liv.
Du är en del av det nu.
De är redo för genomgången.
Tack. Vi kommer snart.
En sällsynt orkidé blev igår stulen-
-från Monte Inferno-klostret i Umbria.
45 munkar dödades i processen.
Sattelitbilder bekräftar att det är samme man vi träffade på i Santiago,-
-mannen som utger sig för att vara mig.
Ytterligare detaljer finns i era mappar.
Vad är så speciellt med den här orkidén?
Den har kemiska egenskaper som kan höja mottagningsförmågan i nervbanorna...-
-tror vi - antar vi. Vi vet inte riktigt.
Ingen i den vetenskapliga världen har sett till den på århundraden.
Vårt uppdrag är att återfinna den.
Hitta bedragaren. Återta orkidén.
Jag vill en plan på mitt skrivbord kl. 22.00.
Det var allt.
Arvin...-
-kan vi byta några ord?
Självklart.
Du sa att det var ofarligt, att detta aldrig kunde hända.
Det visste jag inte då.
Jag kunde inte föreställa mig att effekterna kunde omvändas.
Nej. Men någon kunde det.
Vi behöver inte överreagera, Jack.
Det vi såg - Mueller-maskinens effekter-
-var en demonstration på insekter, inte på människor.
Vi står inför en potentiell världskatastrof,-
-vilket till stor del är ditt fel.
Tror du inte att jag förstår vilket ansvar jag bär?
Vi måste återfinna orkidén, Jack,-
-inte spilla tid genom att bråka om saker vi inte kan ändra på.
72 timmar.
Om vi inte har återfunnit orkidén inom den tiden,-
-så tar jag detta till Langley.
Det kommer att innebära slutet för dig, Arvin.
För dig med, Jack.
Jag vet.
72 timmar.
Säsong 4, avsnitt 19 - In Dreams... -
Översatt av: Hans af Claes
Den italienska polisen har kört fast i sökandet efter de båda fordonen.
Sattelitövervakningen kammade noll.
Echelon är knäpptyst.
Uppenbarligen så har Sloane-klonen försvunnit från jordens yta.
- Då är vi tillbaka på ruta ett. - Inte riktigt.
Om vi inte kan hitta honom, så får han hitta oss.
Klostrets antika dokument,-
-Rambaldis skrifter med hänvisningar till vår stulna orkidé.
Enligt ryktet ska de ha förstörts under andra världskriget.
Och du vill plocka fram dem?
Vi läcker information om att de hittades bland fader Kampinskis personliga tillhörigheter.
Vi kan låna några dokument från DSR.
Och ordna en auktion.
Jag har en kontakt vid auktionshusen i Paris.
Le och försök verka rik.
- Dollar eller euro? - Euro, definitivt.
Mark Mullins från Carolina-institutet.
Ah, javisst.
Tack.
Evergreen, sändaren är igång.
Kopplar upp mot APO.
Jag önskar att jag vore där.
Det är för riskabelt. Bedragaren har sett dig förut.
- Jag vet. Det är bara... - Nadia kommer att klarar sig utmärkt.
Hoppas det.
Såld, för fem miljoner euro till mannen i den grå flanellkostymen.
Vårt nästa objekt - nummer 47 - är ett sent tillskott.
En uppsättning antika dokument.
Alla spekulanter bör undersöka dem först.
Titta, men, snälla, rör dem inte.
Vi får se vem som nappar på betet.
Identitet?
Toshiro Takenada. Förmögen Rambaldi-samlare från Kyoto.
Efraim Dousseau Ngumbe. Amatörmässig, betydligt mer pengar än kunnande.
Anmärkningsvärda.
Jag har aldrig sett henne förut.
Evergreen, ta en titt på hennes namnskylt.
Pamela McNabb, Stanwyck-institutet.
- Wow. - Ta det lugnt.
Vad då? Får man inte uppskatta vackra saker?
Nej, du har rätt. Se men inte röra.
Institutet existerar inte. McNabb är en bluff.
Vi inleder budgivningen på två miljoner euro.
Två miljoner bjudet. Har vi två och en halv?
Två och en halv. Har vi tre miljoner?
Fyra miljoner?
Sex miljoner?
Nio miljoner?
Tio miljoner?
- Flickan slutade bjuda. - Något gick snett.
- Merlin, McNabbs mobiltelefon. - Jag är på gång.
Söker efter en GSM-källa.
Hennes samtal är krypterat.
Elva och en halv?
McNabb är i rörelse.
- Stoppa henne. - Uppfattat.
Tolv miljoner?
Tänk om hon inte arbetar för bedragaren.
- Nej, det gör hon. - Varför sticker hon då?
Jag skulle bara sluta bjuda-
-om jag var säker på att jag kunde komma över dokumenten på något annat sätt.
Tretton miljoner?
Hon är en avledningsmanöver. Outrigger, kontrollera dokumenten.
Uppfattat.
Evergreen, glöm henne. Dokumenten är borta. Ta bakvägen.
Marcus. Vilken överraskning.
Vi fick honom.
Bra jobbat. Ta med honom tillbaka.
Han ska få tala om var orkidén finns.
Jack.
Självklart. Det borde jag ha förstått.
Känner du mig?
Vad är det för fråga? Det är klart jag gör.
Och mig då?
- Vad är det med dig? - Känner du till mig?
Nej.
Jag är Arvin Sloane.
Jag förstår.
Det här är ditt påhitt, Jack - leka med min verklighetsuppfattning.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jag har aldrig träffat dig.
Det kommer inte att fungera.
Ok.
Ska vi ta det för protokollets skull?
Jag är Arvin Sloane.
Genom att utge dig för att vara Arvin Sloane,-
-stal du nyligen en sällsynt orkidé från Monte Inferno-klostret.
Din charad är över. Du är fast.
Vad händer sen? Låter ni mig svälta?
Försöker ni rubba min tidsuppfattning?
Barnsliga försök att knäcka mig.
Du, Jack, av alla människor, borde veta det.
Vem är du?
Vem jag är?
1985.
I Belize.
I 72 timmar var vi fast i vårt gömställe, där vi förhörde en av de revolutionära.
Och efter det att du kapade,-
-hur många fingrar var det?
Åtta...
Han gav oss det vi behövde.
Bara du och jag vet det.
Du utelämnade det i din rapport.
CIA måste vara riktigt desperata för att ta till så pass sorgliga försök till manipulation.
Tror ni att ni kan kalla denna... skådespelare,-
-denna - denna clown för Arvin Sloane och få mig att tveka på min identitet?
Säg mig, hur förklarar du det faktum att den här mannen-
-skapade och styrde en internationell biståndsorganisation vid namn OMIFAM?
Världen kopplar hans ansikte till namnet Arvin Sloane.
Han är en CIA-skojare med mitt snygga utseende, och jag kan bevisa det.
Vid affären i Santiago-
-noterade jag att både Marcus Dixon och Sydney Bristow var med.
Det ter sig svårbegripligt att dessa två agenter-
-någonsin skulle arbeta för den man som dödade deras nära.
Vilket är det mest logiska scenariot?
Att jag är bedragaren...-
-eller att du är det?
Det här är besynnerligt.
Om ni inte har något bättre att komma med,-
-så får ni antingen börja kapa mina fingrar, eller vänligen ringa min advokat.
Marshall vill prata med dig.
- Hälsa honom från mig. - Försök att inte döda honom.
Vad har vi fått fram?
Oh, ja, uh, jag tror att du bör se det du också.
Vad är det jag tittar på?
Du förstår, dessa är bedragarens EEG-kurvor, hans hjärnaktivitet.
I korthet, alla individer har ett unikt mönster av hjärnvågor,-
-en slags signatur, och - ta en titt på den här andra.
- De är identiska. - Exakt.
- Vems EEG-kurva är det här? - Det är just det som är konstigt.
Jag hämtade den från CIA:s databas.
Det här Arvin Sloane. Den riktiga Sloane. Vår Sloane.
Säger du att dessa två män har identiska hjärnor?
I praktiken, ja.
Jag menar, den där mannen är Arvin Sloane.
- I varje fall är hans hjärna det. - Hur är det ens möjligt?
När jag arbetade på SD-6 höll jag på med ett projekt-
-som fokuserade på avbildning av hjärnor - minnesöverföring.
Det programmet leddes av McCullough på psy-ops-avdelningen.
Vem är McCullough?
Calvin McCullough, en av ledarna för SD-6.
Han basade över avdelningen för psykologisk krigföring.
Ett av de otaliga program han ledde-
-var något som kallades "Projekt Brainstorm".
Dess syfte - var att undersöka experimentella förhörsmetoder,-
-hjärntvätt, skapandet av agenter omedvetna om att de är just agenter,-
-såväl som överföring av minnen från en person till en annan.
Är det vad vi tror hände den här mannen?
Tror han att han är Sloane?
Nej inte bara tror, utan agerar som.
Bland annat, så delar han samma begär,-
-vilket förklarar hans strävan efter Rambaldis reliker.
När man tänker efter,-
-så har den här snubben lyckats ligga två steg före oss hela tiden.
Han tänker som dig, han känner till dina strategier, dina tillvägagångssätt, dina hemligheter.
När vi var i Santiago på jakt efter Sloane-klonen för första gången,-
-så kunde du koden till hans anläggning - "Jacquelyn".
Jag vet inte varför. Det bara kom till mig.
Troligtvis för att det är begravt djupt inne i ditt undermedvetna,-
-vilket även innebär i hans undermedvetna.
Men du sa att teknologin bara befann sig på experimentstadiet.
Någon måste ha fortsatt med McCulloughs forskning efter det att SD-6 togs ner.
McCullough förvarnades om räden. Han undkom.
- Vem förvarnade honom? - Det gjorde jag.
Jag var skyldig honom en tjänst, vilken han helt klart inte återgäldade mig.
Om McCullough ligger bakom detta, så har vi en ledtråd till orkidén.
Jag tror jag vet var han kan finnas.
Dixon och Vaughn får ta hand om McCullough.
Under tiden, så fortsätter vi förhöret.
Du verkar njuta av din pensionering.
Du har inget emot att vi gör dig sällskap, eller hur?
Det var länge sedan sist, Mr. Dixon.
Vadan detta nöje?
Arvin Sloane skickade oss.
Den riktige Arvin Sloane.
Berätta var orkidén finns, så kan vi kanske ordna en uppgörelse.
Jag vet inte var den är.
Lyssna noga. Om du inte vill spendera resten av ditt liv-
-i ett federalt fängelse, så föreslår jag att du börjar samarbeta.
Och jag säger att jag inte har de svar ni letar efter.
Vi vet att du använde teknologi från "Projekt Brainstorm"-
-för att få den där mannen att tro att han är Arvin Sloane.
Det förnekar jag inte.
Du fick honom att skaffa dig orkidén.
Var är den?
Ja.
Jag fick honom att tro att han är Sloane.
Men jag gjorde ett för bra jobb.
Han lurade mig och behöll orkidén för sig själv.
Precis som Arvin skulle ha gjort.
Du ljuger.
Det är ändå för sent.
Allt som betyder något nu-
-är att min arbetsgivare inte kommer att låta mig leva länge nog-
-för att bli förhörd, och att jag just nu-
-har 300 milligram cyanid strömmande genom mina blodådror.
- Kaffet! - Skaffa en ambulans.
Vem arbetar du för?
Hälsa Arvin att jag...
Jag är så glad att se dig igen, Sydney.
Jag har bara en sak jag vill fråga dig.
Var är orkidén?
Fyra år är en lång tid, om man inte får träffa någon man älskar.
Du verkar ha klarat dig bra.
Lyssna på mig. Om du berättar var orkidén finns,-
-så spelar jag gladeligen med i den här farsen.
Annars...
Är du säker på att det är det du vill, Sydney?
Tänk efter. Det finns så mycket jag skulle kunna berätta för dig.
Varför inte välja något som verkligen har betydelse?
Som?
Omskrivningen av arternas uppkomst.
Du har alltså hittat en användning för en av Rambadis formler.
Mm-hmm. Äntligen.
Jag är den förste att erkänna att vissa av Rambaldis strävanden ibland-
-urartade i ren dårskap, men inte den här.
Fortsätt.
Det vi uträttade - det du uträttar nu -
-fångar skurkar, löser små problem,-
- du är blott en patrullerande polis. Utan att egentligen förändra något.
Du måste angripa själva källan - den mänskliga naturen.
Var vi är på väg.
Vad som kommer hända med oss
Vill du verkligen förändra världen?
Vill du verkligen förgöra ondskan-
och återupprätta det godas välde?
Ja, då är jag rätt person.
Menar du att du är en av de goda?
Kom arbeta hos mig.
Detta arbete - skulle det innefatta genetik och bioteknik?
Delvis.
Bara en vulgär person skulle använda ordet "mutera",-
-för det har en sådan negativ klang.
Mutera till vad då?
Till en till synes mer utvecklad, mindre aggressiv varelse,-
-förstår du, samarbetsvillig, lugnare.
Lättare att kontrollera, som bina vid klostret.
Du förvandlade dem till mördare.
Bina var ett test.
Jag ville se var gränsen gick, så att säga.
Oh, kom igen, Sydney.
Hur många krig utkämpades under det senaste århundradet?
Och hur många människor dog i dessa krig av folkmord och politisk förföljelse?
Vi människor är avskyvärda.
Lär vi oss av anständighet eller skönhet, eller av det vi kallar Gud?
Vad ska du göra åt det hela?
Anta att man kunde sprida ett preparat till allmänheten,-
-som i det tysta skulle förändra hjärnans kemiska sammansättning,-
-och exponentiellt öka vår förmåga till empati-
-och harmonisk samlevnad.
Detta preparat - hur skulle du sprida det?
Inget kunde vara lättare.
Har du någon aning om hur många tillsatser det finns i vårt dricksvatten?
Om jag kunde ta tillbaka det jag gjort, så skulle jag det.
Sanningen är, att jag genom OMNIFAM förde in en kombination av substanser-
-i världens dricksvattenreserver.
Mitt mål, baserat på Rambaldis formler, var att-
-skapa en mer fredlig människa.
Att avla bort aggressionen ur befolkningen,-
-precis som munkarna hade gjort med sina bin.
Vi har inte tid för dina ädla avsikter.
- Nej - - Förlåt mig.
Jag antar att du misslyckades, eller hur?
Ja, jag misslyckades.
Eftersom jag inte hade orkidén,-
-så försökte jag framställa dess nektar på konstgjord väg.
Eftersom bedragaren redan har orkidén,-
-så behöver han inte skaffa de andra substanserna du nämnde.
Det enda han behöver göra är att sprida ut nektarn i vattnet du förgiftade.
Du laddade vapnet.
Det stämmer.
Hur många människor pratar vi om?
Hur många människor drack av det förgiftade vattnet?
Mellan 300 och 400 miljoner.
Vad?
Vi får anta att bedragarens organisation-
-redan har tömt orkidén på kemikalierna,-
-så jag föreslår att vi inte slösar mer tid på anklagelser.
Vilka möjligheter har vi?
Dixon och Vaughn laddar upp McCulloughs filer.
Det kan finnas en ledtråd där.
Dela upp dem. Se vad ni kan hitta.
Jag skulle vilja prata med dig.
Jag såg det i ditt ansikte. Du visste.
Du visste vad han hade gjort, och du struntade i det.
- jag vill veta varför. - Sydney-
Han är galen, pappa. Förstår du inte det?
Han befann sig på höjden av sin besatthet av Rambaldi,-
-men han övergav sin plan.
Du litar alltså fortfarande på honom.
Jag litar på att han, när han sådde fröet till denna kris,-
-trodde han att han gjorde något gott,-
-och inte insåg att det var början till ett globalt folkmord.
Så han har bara storhetsvansinne och vanföreställningar, men med goda avsikter?
Sydney, det som Sloane gjorde kan inte göras ogjort.
Att varna allmänheten vore fullständigt lönlöst.
Det skulle skapa global panik. Vi måste hitta den där blomman.
Vilken vi kunde ha hittat för länge sedan, och lämnat till DSR för säker förvaring.
Men det gjorde vi inte, eftersom att du höll tyst med vad du visste,-
-vilket gör dig lika skyldig som honom.
Ja, Marshall?
Jag tror att jag hittat något.
Ok, enligt vad jag kunnat utläsa av McCulloughs filer,-
-så genomförde SD-6 detaljerade hjärnundersökningar av Sloane.
McCullough återskapade sedan Sloanes hjärna digitalt,-
-och förde över den till den här snubben.
Jag menar, de där filerna - de sitter djupt rotade.
Vilket ger oss väldigt få möjligheter.
Han kommer aldrig att avslöja var orkidén finns-
-så länge han fortfarande tror att han är mig.
Det stämmer. Vi måste chocka honom,-
-dela upp hans personligheter,-
-och få hans riktiga personlighet att avslöja var orkidén finns.
- Pratar vi om chockterapi? - Nej, inte riktigt.
Enligt forskningen,-
-så kan återupplevandet av ett smärtsamt minne-
-eller en tragisk upplevelse bokstavligen skaka honom i hans grundvalar,-
-men det måste vara något riktigt hemskt.
Det räcker inte med, ni vet, något som, "jag är ledsen för...".
Hypnotisk återgång. Vi tar honom tillbaka till något i det förflutna-
- ditt förflutna - och tvingar honom att minnas det.
Arvin-klonen? Han kommer troligtvis att motstå det.
Du måste återuppleva ett smärtsamt minne.
Spela in det med McCulloughs teknik,-
-och sedan överföra det till Sloane nummer två.
Det är ungefär som att knäppa på en strömbrytare.
Ena stunden är han Arvin-klonen, och så, simsalabim, så är han sig själv igen.
Vilka risker finns det?
För försöksobjektet? Vet inte riktigt. Antingen knäcks han, eller inte.
Men för honom då?
Saken är den att,-
-jag kommer att behöva lite mer tid för att förbereda det hela, så...
Nej.
Vi gör det nu.
Bra.
Var ska vi börja?
Jacquelyn.
Vem är Jacquelyn?
- För 30 år sedan, så- - Nej! Inte än.
Ursäkta mig. Det är bara det att-
-det är bättre om du upplever själva ögonblicket. Berätta inte för oss.
Ok, sådär, det här borde få dig avslappnad.
Så snart du är delvis medvetslös,-
-kommer elektroderna att sända ut pulser, som försätter dig i ett hypnotiskt tillstånd.
Jag kommer att behöva hjälp för att komma åt Jacquelyn.
Ok. Mr. Bristow kommer att tala till dig genom hörlurarna.
Han kommer att ge dig vissa verbala tecken,-
-som flyttar ditt medvetande till den rätta platsen.
- Jag förstår. - Ok. Lycka till.
Vi är redo att spela in hans upplevelse. Du kan börja.
Arvin, jag kommer att räkna ner bakåt från tio till ett.
När jag kommer till ett,-
-så kommer du att befinna dig på en plats där du kan berätta om Jacquelyn.
Tio... Nio... Åtta...
Vad var det där?
Han kämpar emot.
Han vill inte tillbaka till Jacquelyn. Fortsätt.
Sju... Sex...
Fem... Fyra...
Tre... Två... Ett.
Jag tänkte att vi kunde ta en båttur innan det det blir för kallt.
Vi kanske kan äta lunch i Bellagio, hmm? Vad tycker du?
Jag vill bara vara här.
Känna vinden i träden. Du kanske ska åka själv.
Nej, nej.
Nej, vi kan sitta här så länge du vill.
Så länge du behöver.
Och jag lovar att vi kommer att komma över Jacquelyn.
Jag vill inte höra det namnet. Du får inte säga det, Arvin.
Det gör för ont.
Kan du lova mig det? Att du aldrig kommer nämna hennes namn igen?
Aldrig kommer nämna... hennes namn.
Släpp in mig, snälla Emily.
Det här är min ensak, Arvin.
Just nu är jag ensam.
Nej.
Jacquelyn.
Jacquelyn. Kan hon ha varit en älskarinna?
Snälla.
Vänta en stund. Titta på det här.
- Är han ok? - Jag vet inte.
Arvin, vi är inte riktigt klara än. Du måste återvända dit.
Vem är Jacquelyn, Arvin? Återvänd till när du träffade henne.
Det är meningen att du inte ska göra något alls.
Och det betyder inget trädgårdsarbete.
Det känns instinktivt. Jag kan inte göra något åt det.
Emily...-
-snälla.
Snälla, inga fler konstiga namn på italienska byar.
Vår dotter kan inte heta Carlotta, Tabanabia,-
-eller Fabina.
Fabina. Det är en perfekt namn.
Vad säger du om Jacquelyn? Hmm?
Jacquelyn.
Ja.
Tycker du om det? Ha, ha, ha.
Lilla Jacquelyn.
Jacquelyn. Jag gillar det.
Lilla Jacquelyn.
Pappa, hade du någon aning om det här?
Sloanes värden är helt galna.
Hans beta-vågor går i intervall om 14 per sekund,-
-och han avger enorma mängder glycin till de motoriska nervcellerna.
Vi måste ta honomn ur det.
Har vi tillräckligt? Tillräckligt för att konfrontera bedragaren?
Nej, inte ännu.
Arvin...-
-fortsätt.
Vad hände med Jacquelyn?
Hur mår hon?
Nej.
Nej, nej... nej, snälla, Arvin.
Det är ett misstag. Snälla, nej.
Nej, nej, Arvin, snälla.
Lyssna på mig. Det här var en riskfylld graviditet.
Och hon kämpade.
Hon kämpade så hårt för att stanna hos oss.
Det blev för mycket. Hennes hjärta kunde inte...
Nej, nej...
Mitt barn!
Emily...
Oh, mitt barn...
Jag är ledsen.
Jag är så ledsen.
Nej.
Vänta... vi har det.
Vi har tillräckligt för att knäcka bedragaren
Följ med mig, Marshall. Väck upp Sloane.
Jack, snälla, ska du verkligen slösa på mer av vår tid?
Det var, trots allt, du som lärde mig att motstå tortyr.
Det var din träning som fick mig att klara av-
-McKenas Cole och hans brännande nålar.
Lyssna på mig, ditt patetiska kryp.
Även om det du säger är sant,-
-så kan du vara säker på att jag inte lärde dig allt.
Berätta vad du heter.
Jag heter...
Ned Bolger.
Korpral.
Amerikanska armén.
Soldatnummer 112762.
Var finns orkidén?
Vem är du?
Korpral, var finns blomman?
I en lagerlokal.
Lugano, Schweiz.
43 Paseo Mantello.
Förbannade Jack!
Jag har alltid vetat att du är en förrädare, och nu förråder du mig?
Sydney, snälla. Låt honom inte göra det här.
Jag är Ned Bolger.
Jag kommer från Torch Lake, Michigan
Ni kan inte tortera krigsfångar.
Genèvekonventionen.
Vem är... Vem är...
Vem är jag? Vem är du?
Vem... vem är du?
Vi har ett problem.
Det gäller Sloane. Han vaknar inte upp.
Jag har försökt att väcka honom, men han kämpar emot.
Han borde ju vakna upp.
Älskling...-
-är allt väl?
Ja.
Allt är underbart.
Titta närmare här.
Ser du den där toppen precis där. Det är hans serotonin-nivå.
Du vet, som ett välbehagscentrum.
Den motsvarar exakt den reaktion han hade under Emilys graviditet.
Han är där just nu. Han är fast där. Han är liksom i det tillståndet.
Kan vi inte bara väcka honom?
Du såg vad som hände med Bolger, och chocken kan döda honom.
Ok. Tänk på det i datortermer.
Vi kan inte bara stänga av. Vi måste starta om hans hjärna.
Hur då?
Ingen aning.
Tänk om någon av oss lotsar honom tillbaka, så som Jack-
-lyckades väcka liv i min fars minnen genom att prata med honom.
Tja, det kanske kunde fungera.
Men det kan också döda honom.
Genom en överbelastning av serotonin.
Han kan dö av lycka - bokstavligt talat.
- Har du en bättre idé? - Nej.
Så låt oss börja då.
Ok, han kan höra dig nu.
Hej, pappa.
Fortsätt.
Pappa, det är jag. Nadia. Din dotter.
Kommer du ihåg den där snälla damen i den lilla butiken i stan, Angelina?
Uh-huh.
Hon sa att hon inte gillade sättet som jag klär Jacquelyn på.
Pappa?
- Vem är det där? - Hon är en väldigt härlig tjej.
Hon är min...-
-hon är min Nadia.
Du kan inte stanna här, pappa. Jag är ledsen.
Jag är lycklig här.
Kanske det, men ditt arbete är inte uträttat ännu.
Vilken vacker flicka du är.
Du gör mig så stolt.
Men jag kan inte följa med dig. Jag har gjort så fruktansvärda saker.
Det är just därför du måste det.
Varför stannar du inte här hos oss?
Stanna här hos oss. Nadia...
Stanna hos oss, älskling. Vi är din familj.
Emily och Jacquelyn är borta, och du måste släppa taget.
Jag kommer aldrig att lämna dem igen.
Nej.
De är redan borta.
Vad har du gjort?
Jag var en gång en god man.
Nu är jag ett monster.
Och monster kan inte få finnas i den här världen.
Ja, du var en gång en god man.
Det vet jag.
Och det kan du bli igen.
Men du måste stoppa det du satt i rörelse.
Du har inte förtjänat rätten att vila ännu.
Jag är så trött, Nadia.
Jag är trött,-
-och jag skäms.
Då finns det hopp.
Kom tillbaka och återupprätta dig själv.
Det är så vackert här.
Men det är inte verkligt.
Var modig. Följ med mig tillbaka.
Visa mig vem du är, innerst inne.
Jag tror på dig.
Snälla, svik inte denna tro.
Förråd den inte igen.
Adjö.
Nej. Gå inte. Pappa...
Uhh!
Pappa.
Första gången jag hörde namnet Rambaldi,-
-så arbetade jag med fältarbeten inom armén.
Det betydde inget för mig - hans liv, hans arbete.
Det var bara ren nyfikenhet.
Något som jag snabbt glömde av.
Och när vi förlorade Jacquelyn...-
-när Emily förlorade barnet...-
-kände jag mig fullständigt övergiven.
En kväll, hittade jag några av hans skrifter i en byrålåda.
Och på något sätt...-
-fyllde de ett hål i mitt hjärta.
Märkligt nog, så var det inte förrän jag såg honom-
-som jag förstod hur mycket av mig själv jag förlorat.
Jag ska rätta till det här, Jack.
Jag ska städa upp den röra jag åstadkommit.
Jag skulle vilja tro på det, Arvin.
Men det kan du inte.
Jag har hört det förut.
Ja.
Jack, allt jag kan lova är att jag ska försöka.
Och att varje dag är en kamp.
Varje dag.
Översatt av: Hans af Claes Text hämtad från www.undertexter.se